Ohtajoki ven. Охта, Ohta |
|
---|---|
![]() Ohtajoki Pietarissa |
|
Maanosa | Eurooppa |
Maat | Venäjä |
Alue | Pietari, Leningradin alue |
Piiri | Seuloskoi |
Kunnat | Leningradin alue |
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja | |
Päävesistöalue | Nevan vesistö |
Valuma-alue | Ohtajoen valuma-alue |
Pinta-ala | 768 km² |
Yhtyy | Neva |
Joen uoman kohteita | |
Alkulähde | metsäoja, Elizavetinka, Leningradin alue |
Laskupaikka | Bošaja Ohta, Pietari |
Läpivirtausjärvet | Elizavetinskoje, Ohtinskij razliv |
Esteet | Ohtajoen pato |
Sivu-uomat | Okkervil, Lubja, Toksa, Pippolovka |
Mittaustietoja | |
Lähdekorkeus | 130 m mpy. |
Laskukorkeus | 2 m mpy. |
Korkeusero | 128 m |
Pituus | 99 km |
Muuta | |
Muualla | Wikimedia Commons |
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]
|
Ohtajoki[1], Ohajoki[1] tai Ohanjoki[2] (ven. О́хта, Ohta) on Nevan oikean puoleinen eli pohjoinen sivujoki Inkerissä Venäjällä. Sen pituus on 90 kilometriä, leveys 30–40 metriä ja sadealue 768 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Lempaalan harjun etelärinteeltä, virtaa Leningradin alueen Seuloskoin piirin läpi ja laskee Nevaan Pietarissa Smolnaa vastapäätä. Joen rannalla sijaitsevat muun muassa Nakaran, Ohalatvan, Vartiamäen, Säryn, Enkkolan, Kopittalan, Laurikkalan ja Muurolan kylät sekä Suuren ja Pienen-Ohtan kaupunginosat. Alajuoksulla on patoallas, joka syntyi 1800-luvulla Ruutmyllyn tehtaan rakentamisen yhteydessä.
Joen nimi on itämerensuomalaista perua (ohto 'karhu'). Ohta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1300, jolloin ruotsalaiset rakensivat sen suulle Maankruunun linnoituksen. Novgorodilaiset hävittivät linnan jo seuraavana vuonna. 1600-luvulla Ruotsi perusti paikalle Nevanlinnan kaupungin, jonka venäläiset valtasivat ja hävittivät vuonna 1703. Jokisuuhun suunniteltiin 2010-luvulla suurta Ohta-keskuksen pilvenpiirtäjää, mutta hanke jäi toteutumatta.[3][4]