Orjuus tarkoittaa henkilöön kohdistuvaa riistoa, jota tämä ei pysty torjumaan pakon käytön ja väkivallan takia.[1] Ihmisiä voi olla myös orjuuden kaltaisissa olosuhteissa, jolloin palkka on lähes olematon, mutta vapaus valita on silti olemassa.[2] Kansainvälisen työjärjestön (ILO) mukaan maailmassa on nykyisin noin 40 miljoonaa orjaa,[1] ja tapauksia on Suomessakin.[2] Orjuuden käsite ei nykyään ole rajoiltaan tarkka.[3] Toisin oli aikaisemmin, jolloin orjuus usein oli myös laissa määritelty henkilön yhteiskunnallinen asema. Tässä mielessä orjuutta ei nykyisin enää ole, sillä orjuus ei ole ollut laillista missään valtiossa vuoden 1981 jälkeen.[4]
Ennen orjiksi otettiin niin sotavankeja, rikollisia ja velkaantuneita kuin siviilejäkin, jotka pakotettiin työskentelemään omistajansa hyväksi. Orjuus tässä muodossa oli laajalti yleistä aina 1800-luvulle saakka. Toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa käytettiin paljon orjatyötä, samoin ennen sotaa ja sen jälkeen Neuvostoliiton GULAG-leireillä. Sodan jälkeen Yhdistyneet kansakunnat määritteli orjaksi kenet tahansa, joka ei voi vapaaehtoisesti poistua työstään. Nykyään orjuus on tuomittu monissa kansainvälisissä sopimuksissa samoin kuin myös YK:n Ihmisoikeuksien julistuksessa 1948.
Suurista maailmanuskonnoista islam hyväksyy orjuuden osana islamilaista lakia eli šariaa.[5] Orjuus ei silti nykyisin ole laillista missään muslimimaassakaan. Viimeisinä siitä luopuivat Etelä-Jemen 1967, Oman 1970[6] sekä Mauritania 1981.[7] Lyhytikäiseksi jäänyt fundamentalistinen ISIS-kalifaatti palautti orjuuden alueilleen vuosina 2015–2019.[8]
<ref>
-elementti; viitettä :6
ei löytynyt