Pontius Pilatus oli Juudean roomalainen prokuraattori noin vuosina 26–36 jaa.[1] Apostolisen uskontunnustuksen ja muun kristillisen perinteen mukaan hän vaikutti Jeesuksen tuomitsemiseen ja teloittamiseen. Legendojen ja perimätiedon mukaan hänen puolisonsa oli Claudia Procula.
Juudea oli joutunut Rooman vallan alle vuonna 6 jaa. sen jälkeen kun Herodeksen poika Arkhelaos syrjäytettiin. Augustuksen ja hänen seuraajiensa valitsemat maaherrat olivat joko ritarisäätyyn kuuluvia tai heitäkin alempiarvoisia. Juudea oli liian pieni provinssi senaattorin hallittavaksi. Pilatuksen aikana maaherran titteli oli prefekti (lat. praefectus), mikä viittaa siihen, että hänellä oli myös sotilaallista valtaa, vaikka provinssissa ei ollutkaan legioonaa. Myöhemmällä ajalla maaherran titteli muutettiin prokuraattoriksi, mutta tehtävät pysyivät samana. Maaherra vastasi suoraan keisarille.[1]
Pilatuksen ollessa maaherrana muutamaa välikohtausta lukuun ottamatta Juudeassa oli rauhallista. Juutalaiset Josefus sekä Filon eivät mainitse ryöväreitä, messiaanisia kansankiihottajia saati aseellisia kapinoita Tiberiuksen ajalta. Tämän vahvistaa myös roomalainen historioitsija Tacitus. Josefus kertoo kuitenkin, että Pilatus provosoi juutalaisia tuomalla legioonien sotamerkkejä Jerusalemiin. Pilatus käytti myös Jerusalemin temppelin varoja kaupungin akveduktin rakentamiseen. Tätä seuranneet mellakat lyötiin verisesti alas. Pilatus joutui myös viemään pois kaupungista kilpiä, joita koristi keisarin nimi – ehkä siksi, että niissä viitattiin jumalalliseen Augustukseen. Kyseessä saattaa jopa olla sama tapaus kuin edellä mainittu legioonien sotamerkkien kaupunkiin tuominen. Pilatus erotettiin virastaan vasta, kun hän antoi teloittaa joukon samarialaisia, jotka olivat etsineet aarretta, jonka kerrottiin sijainneen Gerizimin pyhällä vuorella.[2]