Tässä artikkelissa tai sen osassa aihetta käsitellään lähinnä Suomen tai suomalaisten näkökulmasta. Voit auttaa Wikipediaa parantamalla artikkelin näkökulmaa yleismaailmallisemmaksi. Lisää tietoa saattaa olla keskustelusivulla. |
Selkokieli on kielen muoto, joka on mukautettu sisällöltään, sanastoltaan ja rakenteeltaan yleiskieltä luettavammaksi ja ymmärrettävämmäksi. Selkokieli on suunnattu ihmisille, joiden on syystä tai toisesta vaikea lukea tai ymmärtää yleiskieltä.[1] Selkokielen lähtökohtana ovat selkokieltä tarvitsevien ihmisten kielelliset tarpeet.[2]
Selkokieli on osa kielellistä saavutettavuutta, ja se voi olla kirjoitettua tai puhuttua. Selkokielen periaatteita ja ohjeistuksia on kehitetty Suomessa 1980-luvulta alkaen.[2] Selkokielellä julkaistaan Suomessa verkkosivuja, esitteitä, oppaita, mediatekstejä sekä kauno- ja tietokirjallisuutta.
Kansainvälistä selkokielen päivää vietetään 28. toukokuuta. Sitä vietettiin ensimmäisen kerran vuonna 2020.[3]
Suomessa selkokieltä edistää ja kehittää Selkokeskus, joka toimii Kehitysvammaliiton yhteydessä. Toiminnan tukena on selkokielen neuvottelukunta, jossa on edustettuna valtion viranomaisia, järjestöjä, yliopistoja, oppilaitoksia, tutkimuskeskuksia ja medioita.[4] Selkojulkaisun tunnistaa selkotunnuksesta, joka on s-kirjaimen muotoinen nuoli. Tunnusta voi hakea Selkokeskuksesta.[5]
Ruotsinkielistä selkotoimintaa Suomessa edistää LL-Center, joka toimii FDUV:ssa.[6]
Selkosuomen ja -ruotsin tutkimusta kokoaa Suomessa Klaara-verkosto, jota organisoi tällä hetkellä Helsingin yliopisto.[7]