Transbaikalin rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka luotiin 19. kesäkuuta Transbaikalin sotilaspiiristä. Rintaman komentajana toimi 19. kesäkuuta 1941 – 12. heinäkuuta 1945 kenraali Mihail Prokofjevitš ja 12. heinäkuuta – 1. lokakuuta 1945 Neuvostoliiton marsalkka Rodion Malinovski. Lokakuussa 1945 rintama uudelleenjärjestettiin Transbaikal-Amurin sotilaspiiriksi.[1]
Saksan antauduttua Euroopassa toukokuussa 1945 Transbaikalin rintama aloitti viimeisen puna-armeijan hyökkäyksen toisessa maailmansodassa japanilaisia joukkoja vastaan Mantšuriassa 9. elokuuta. Neuvostoliittolaiset Transbaikalin sekä 1. ja 2. Kaukoidän rintaman joukot löivät japanilaiset helposti ja operaation jälkeen Malinovškille myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Hyökkäykseen osallistui yli 1,5 miljoonaa sotilasta, 3 900 lentokonetta, 5 500 panssarivaunua ja 26 000 tykkiä.[2]
Hyökkäyssuunnitelman mukaisesti Transbaikalin rintama hyökkäsi Mongolian suunnalta, 1. Kaukoidän rintama meren suunnalta ja 2. Kaukoidän rintama pohjoisesta. Tavoitteeksi asetettiin japanilaisen armeijan lyöminen sekä Sahalinin saaren eteläosan ja Kuriilien saarten miehittäminen.[3]
Taistelu ehti kestää vain noin viikon ennen kuin Japanin keisari Hirohito esitti maan antautumisen 15. elokuuta. Puna-armeija oli tuolloin työntynyt jo syvälle Mantšuriaan ja jatkoi etenemistään ilman vastarintaa miehittäen Shenyangin, Qiqiharin ja Changchunin elokuun 20. mennessä. Puna-armeija pidätti myös Mantšukuon (ja entisen Kiinan) keisarin Pu Yin.