Francisco Franco Bahamonde | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
![]() Potpis | |
Rođenje | 4. prosinca 1892. Ferrol, Španjolska |
Smrt | 20. studenog 1975. Madrid, Španjolska |
Stranka | Falanga |
Zanimanje | Vrhovni zapovjednik glavnog stožera španjolske vojske |
Vođa Španjolske | |
1. travnja 1939. – 20. studenog 1975. | |
Prethodnik | Manuel Azaña (kao predsjednik) |
Nasljednik | Juan Carlos I. (kao kralj) |
68. premijer Španjolske | |
30. siječnja 1938. – 8. lipnja 1973. | |
Prethodnik | Juan Negrín |
Nasljednik | Luis Carrero Blanco |
Francisco Paulino Hermenegildo Teódulo Franco y Bahamonde Salgado Pardo, poznatiji kao Generalísimo Francisco Franco (Ferrol, 4. prosinca 1892. – Madrid, 20. studenog 1975.), španjolski političar i državnik. Bio je španjolski vođa (špa. caudillo) od 1939. do 1975. godine. Njegova je vladavina poznata po fokusiranju na španjolski nacionalizam, imperijalističkim težnjama, centralizmu[1] i klerofašizmu.[2][3]
Nakon uspješne vojne karijere dobio je čin generala. Borio se u Maroku i ugušio je socijalističke ustanke u Španjolskoj protiv konzervativne vlade. U listopadu 1936. godine, nakon općih izbora na kojim su socijalisti pobijedili, Franco je poveo neuspješni vojni puč protiv republikanske vlade. Puč je prerastao u Španjolski građanski rat u kojem su se sukobili Francovi Falangisti protiv republikanaca. Nakon pobjede u ratu, Franco je postao vođa države 1939. godine. Tijekom Drugog svjetskog rata, Franco je zadržao neutralnost iako je u određenoj mjeri pomagao Trećem Reichu i Fašističkoj Italiji u ratu sa SSSR-om. Od 1947. godine Franco je de facto bio regent Španjolske, u kojoj je uveo diktaturu u kojoj je ugnjetavao neistomišljenike, a s političkom opozicijom sukobio se silom. Nakon njegove smrt, Španjolska je postala demokratska zemlja, no sjećanje na Franca i do danas ostaje kontroverza - neki ga pamte kao pravednog i dobrog vođu, dok ga drugi pamte kao strogog diktatora.