James Dewar | |
![]() | |
Rođenje | 20. rujna 1842. Kincardine-on-Forth, Škotska |
---|---|
Smrt | 27. ožujka 1923. London, Ujedinjeno Kraljevstvo |
Državljanstvo | Škot |
Polje | Fizika, kemija |
Institucija | Sveučilište u Cambridgeu Kraljevski institut u Londonu |
Alma mater | Sveučilište u Edinburghu |
Istaknuti studenti | James Edward Smith |
Poznat po | Dewarova posuda ili danas termos-boca, Ukapljeni kisik, Ukapljeni vodik |
Portal o životopisima |
James Dewar (Kincardine-on-Forth, Škotska, 20. rujna 1842. – London, 27. ožujka 1923.) je bio škotski kemičar i fizičar, a najpoznatiji je po otkriću Dewarove posude, koja je kasnije iskorištena za vrlo praktičnu primjenu termos-boce. Oko 25 godina je radio i na području atomske i molekularne spektroskopije.[1] Sveučilišni profesor u Cambridgeu (od 1875.) i profesor Kraljevskog instituta u Londonu (od 1877.). Istraživao fiziološko djelovanje svjetlosti na vid, bavio se spektroskopijom. Najpoznatiji je njegov rad u fizici niskih temperatura. Prvi proizveo tekući (1898.) i kruti (1899.) vodik. Po njem je nazvan krater na Mjesecu (Dewar (krater)). Dewarova posuda ili Dewarova boca posuda je dvostrukih stijenki između kojih je vakuum (danas termos-boca). Namijenjena je čuvanju toplinski izoliranih tvari, na primjer jako hladnih tekućina i ukapljenih plinova.[2]