![]() |
Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius. Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |
Folkrokas | |
---|---|
Stilistinės ištakos: | Liaudies muzika, rock, pop |
Kultūrinės ištakos: | 6-as deš., JAV, Kanada, Jungtinė Karalystė |
Tipiniai muzikiniai instrumentai: | Elektrinė gitara ir akustinė gitara, bosinė gitara, būgnai, pianinas |
Vyraujantis populiarumas: | daugiausia 6-o deš. pabaigoje ir ankstyvajame 7-ajame deš.; vis dar turi daug gerbėjų |
Požanriai | |
Celtic rock - Electric folk - Folk metal - Folk punk - Folktronica - Indie folk - Neofolk - Nu-folk - Psychedelic folk - Viking metal | |
Folkrokas – pramoginės muzikos stilius, jungiantis folkloro ir roko muzikos elementus; grindžiamas liaudies muzikos (dažniausiai vokalinės) intonacijų, melodijų, harmonijos, roko muzikos ritmikos, harmonijos, orkestruotės sinteze. Atsirado 1965 m. JAV.
Savo pirminiu pavidalu folkroko muzika pasižymėjo tvirtu vokalu ir „švariu“ (be efektų) elektrinių instrumentų naudojimu (dažniausiai jie leisdavo džeržgiančius garsus). Repertuaras buvo daugiausia formuojamas iš folk šaltinių, labiausiai iš folk įkvėptų dainininkų - dainų tekstų kūrėjų, tokių kaip Bobas Dylanas. Svetainė „All Music Guide“ už folko ir roko muzikos stilių sujungimą laurus teikia ir grupei The Beatles 1964 m.
Pats folkrokas nuvedė į eklektinį stilių - electric folk (britų folkrokas), buvusį 6-ajame deš. ir išgarsintą grupių Pentangle ir Fairport Convention. Grupės į amerikietiškąjį folkroką įjungė tradicinių britų folkroko elementų. Tuo pačiu metu buvo pradėta maišyti Bretanės šaknis su airiškomis ir škotiškomis šaknimis ir roko muzika. Vėliau buvo suformuota grupė, jungianti tradicionalistus folk muzikantus. Jie norėjo įdėti elektrinį stiprinimą ir vėliau aiškius roko elementus į savo muziką.
Tai turėjo kelias pasekmes:
Keltiškasis rokas jungė Airijos, Škotijos, Kornvalio ir Bretanės tradicinę ir ritmingą roko muziką. Iš pradžių jis laikėsi arti folkroko su savo repertuaru priklausančiu nuo tradicinių keltų smuikų, arfų melodijų ir tradicinių vokalo stilių, bet vėliau jis įdėjo į savo muziką stiprinimo ir perkusijos lygius, skirtus grupėms.