Taika – karo kaip organizuotos tarpvalstybinių santykių formos nebuvimas.[1] Platesniu aspektu – tai bendruomeninė draugystė ir harmonija be priešiškumo ir smurto. Socialiniu požiūriu taikos terminas dažnai vartojamas apibūdinti konflikto (tokio kaip karo) nebuvimas ir laisvė nuo smurto baimės tarp asmenų ar grupių. Žmonijos istorijoje daug lyderių naudojo taikos kūrimą ir diplomatiją sudarydami įvairius sandėrius ar taikos sutartis, skirtas, kad užkardytų galimus konfliktus, taip sukuriant sąlygas taikos įsigalėjimui regione ir ekonominiam augimui bei klestėjimui.