Sultanatul de Rum | |||||
سلجوقیان روم Saljūqiyān-e Rūm | |||||
| |||||
| |||||
![]() Sultanatul de Rum în 1190, înainte de a treia cruciadă. | |||||
Capitală | Niceea (Iznik) | ||||
---|---|---|---|---|---|
Religie | Islam | ||||
Guvernare | |||||
Formă de guvernare | principat | ||||
Sultan | |||||
- 1060-1077 | Kutalmish (primul) | ||||
- 1303-1308 | Mesud II (ultimul) | ||||
Istorie | |||||
Prăbușirea imperiului Selgiuciz. | 1077 | ||||
Lupte interne | 1307 | ||||
Modifică date / text ![]() |
Sultanatul de Rum (sau Sultanatul Romei) (în turcă Anadolu Selçuklu Devleti ori Rum Selçuklu Devleti) este un stat care a existat între 1077–1194 cu capitala la Niceea (apoi la Iconium) și este continuatorul direct al imperiului Selgiuc.
Termenul de Rum vine de la cuvântul arab folosit pentru a denumi Imperiul Roman. Selgiucizii au denumit pământurile lor Sultanatul de Rum deoarece aceștia s-au stabilit pe teritoriul considerat mult timp roman sau bizantin de către musulmani. Statul uneori este numit și Sultanatul Konya (sau Sultanatul de Iconium).
Principalele capitale din Sultanat au fost: mai întâi la Niceea (Iznik) și apoi la Conia. Întrucât curtea de justiție a sultanatului a fost extrem de mobilă, orașe ca Sivas sau Kayseri au fost și ele capitale. În timpul expansiunii sale maxime Sultanatul cuprindea toată Anatolia centrală de la Antalya-țărmului Alanya, pe coasta mediteraneană, și până la teritoriul de la Sinop de la Marea Neagră. În est Sultanatul a absorbit alte state turcești și a ajuns până la Lacul Van. Limita sa vestică a fost aproape de Denizli și porțile din bazinul Mării Egee.