Dante drži kopiju Božanstvene komedije pored ulaza u pakao, sedam terasa planine čistilišta, sa sferama raja iznad na Michelinovom fresku
Božanstvena komedija (na italijanskom "Comedia" ili "Commedia"; Bokačo ju je kasnije preimenovao u "Divina Commedia") je djelo Dantea Aligijeria koje je on počeo c. 1308. godine, a završio 1320. (samo godinu dana prije svoje smrti). Smatra se najvećom epskom poemom italijanske literature,[1] kao i jednim od najvećih dijela svjetske literature.[2] Maštovit prikaz zagrobnog života u njoj predstavnik je srednjovjekovnog pogleda na svijet koji se razvio u Zapadnoj Crkvi do 14. vijeka. Potpomogla je uspostavljanje toskanskog jezika, na kojem je napisana, kao standardiziranog talijanskog jezika.[3]
Na površini, poema opisuje Danteova putovanja kroz pakao, čistilište i raj;[4] ali na dubljem nivou ona predstavlja, alegorijski, putovanje duše prema Bogu.[5] Na dubljem nivou, Dante iskorištava srednjovjekovnu kršćansku teologiju i filozofiju, naročito tomističku filozofiju i djelo Summa TheologicaTome Akvinskog.[6] Zbog toga se Božanstvena komedija nekad naziva "Summa u stihu".[7]
Djelo je prvobitno nosilo samo kratak naziv Comedìa, a Bokačo joj je kasnije dodao i naziv Divina. Prvo štampano izdanje u kojem je u naslovu dodana riječ divina bilo je izdanje venecijanskoghumanisteLodovica Dolcea,[8] objavljeno 1555. godine.
↑Na primjer, Encyclopedia Americana, 2006, Vol. 30. str. 605: "najveće pojedinačno djelo talijanske literature;" John Julius Norwich, The Italians: History, Art, and the Genius of a People, Abrams, 1983, str. 27: "njegova ogromna poema, i nakon šest i pol stoljeća vrhovno djelo talijanske literature, ostaje – nakon ostavštvine antičkog Rima – najznačajniji pojedinačni element talijanskog naslijeđa;" and Robert Reinhold Ergang, The Renaissance, Van Nostrand, 1967, str. 103: "Mnogi književni historičari posmatraju Božanstvenu komediju kao najveće djelo talijanske književnosti. U svijetu književnosti ima status epske poeme najvišeg reda."
↑Vidjeti Lepschy, Laura; Lepschy, Giulio (1977). The Italian Language Today. ili bilo koju drugu historiju talijanskog jezika.
↑Peter E. Bondanella, The Inferno, Introduction, p. xliii, Barnes & Noble Classics, 2003, ISBN1-59308-051-4: "ključna fikcija Božanstvene komedije je da je ta poema istinita."