Potamon iz Mitilene (starogrčki: Ποτάμων ὁ Μυτιληναῖος, oko 75. pne. – oko 15 n.e.) na Lezbosu[1] bio je sin retora Lezbonaksa i sam se također bavio retorikom u vrijeme cara Tiberija, čiju je naklonost uživao.[2] Plutarh ga spominje kao autoritet za Aleksandra Velikog.[3] Lukijan vjerojatno za ovog Potamona kaže da je doživio 90. godinu života.[4]
Bizantska enciklopedija Suda izvještava da je, uz životopis Aleksandra Velikog, Potamon napisao još nekoliko djela, naime, Anale Samljana (Ὅρους Σαμίων), Pohvalu Brutu (Βρούτου ἐγκώμιον), Pohvalu Cezaru (Καίσαρος ἐγκώμιον) i O savršenom govorniku (Περὶ τελείου ῥήτορος), a ovim djelima možda treba dodati i spis O različitosti (Περὶ τῆς διαφορᾶς), koji citira Amonije Gramatik.[2]