![]() Barti (rdeče) in drugi pruski klani v 13. stoletju | |
Skupno število pripadnikov | |
---|---|
izumrli v 17.–18. stoletju | |
Regije z večjim številom pripadnikov | |
Jeziki | |
stara pruščina, kaneje tudi nemščina | |
Religija | |
pruska mitologija (poganstvo) | |
Sorodne etnične skupine | |
drugi Stari Prusi in Balti |
Barti (nemško Barten, litovsko Bartai) so bili starodavno prusko pleme, ki je ostalo pogansko, dokler jih v severnih križarskih vojnah niso prisilili, da so se spreobrnili v krščanstvo. Živeli so v Bartiji (tudi Bartenland ali Bartonija), ki se je raztezala od srednjega in spodnjega toka reke Łyne, vzdolž reke Liwno in ob jezeru Mamri do Goljadskih gozdov. Dežela je bila dokaj dobro znana iz opisov v Chronicon terrae Prussiae (Kronika pruske dežele) iz leta 1326.[1]
Kronika omenja, da je imela Bartija dve provinci: Veliko in Malo Bartijo. Bila je precej gosto naseljena, kar potrjujejo bogate arheološke najdbe.[1] Ocenjuje se, da je pred vojnami s Tevtonskim viteškim redom v njej živelo okoli 17.000 prebivalcev.[2]
Barte so, skupaj z drugimi Prusi, podjarmili tevtonski vitezi, jih prisilno pokristjanili in na njihovo ozemlje pripeljali priseljence. Pruse so prisilno asimilirali in staropruski jezik je do konca 17. stoletja izumrl.