El Dorado (špansko, »zlati«; prvotno El Hombre Dorado ("Zlati mož") ali El Rey Dorado ("Zlati kralj"),) je špansko poimenovanje za legendarnega vladarja ljudstva Muisca, domorodcev, ki so prebivali v severnih Andih (na območju današnje Kolumbije) med letom 600 in 1600 našega štetja. Ime je povezano z njihovim obrednim kronanjem pri jezeru Guatavita. Prekrit z zlatim prahom, je vladar na splavu odplul na sredino jezera, kamor je v dar bogovom odvrgel zlate dragocenosti. Običaj je do prihoda špancev na celino izginil, legenda o El Doradu pa je dobila mitske razsežnosti. Ostale so zgodbe o starodavnem kraljestvu v globinah amazonskega pragozda, kjer se skrivajo ogromne količine zlata. Legenda je v španskih zavojevalcih zbudila željo po bogastvu, kar je botrovalo številnim odpravam, katerih cilj je bil odkriti legendarno mesto. Iskanje je bilo neuspešno, do začetka 19. stoletja pa je obveljalo prepričanje, da zgodba o El Doradu ni nič več kot mit.