Votivni dar je eden ali več predmetov, ki so prikazani ali shranjeni brez namena izterjave ali uporabe na svetem kraju v verske namene. Taki predmeti so značilni za sodobne in starodavne družbe in so izdelani zato, da bi z njimi pridobili naklonjenost nadnaravnih sil. Nekateri darovi so bili izdelani zato, da bi se izpolnila želja. V zahodnih družbah, v katerih so listinski dokazi preživeli, so imeli navado, da so počakali, da bi videli, ali bo želja izpolnjena, preden so darovali, za kar se uporablja izraz ex-voto. V budizmu je bil votivni dar gradnja stupe najpomembnejše in sveta praksa v antični Indiji, kar je mogoče opaziti pri ruševinah starodavne univerze Vikramšile [2] in drugih sodobnih strukturah. Votivni darovi so opisani v zgodovinski rimski dobi in grških virih, čeprav se podobna dejanja nadaljujejo tudi danes, na primer v tradicionalni katoliški kulturi in verjetno pri metanju kovancev v izvir ali vodnjak. Postavljanje smreke na vrh stavbe lahko tudi štejemo za votivni dar, ki ima zelo stare korenine.