7207 Hammurabi | |
Upptäckt[1] | |
---|---|
Upptäckare | Palomar–Leiden survey, T. Gehrels, CJ van Houten, I van Houten-Groeneveld |
Upptäcktsplats | Palomarobservatoriet |
Upptäcktsdatum | 24 september 1960 |
Beteckningar | |
MPC-beteckning | (7207) Hammurabi |
Alternativnamn | 2133 P-L, 1995 ET[1] |
Uppkallad efter | Hammurabi[2] |
Småplanetskategori | Asteroidbältet |
Omloppsbana[3] | |
Epok: 17 december 2020 | |
Aphelium | 3,058 AU |
Perihelium | 2,095 AU |
Halv storaxel | 2,577 AU |
Excentricitet | 0,1869214 |
Siderisk omloppstid | 4,14 år |
Medelomloppshastighet | 18,56 km/s |
Medelanomali | 142,4° |
Inklination | 14,13° |
Longitud för uppstigande nod | 355,9° |
Periheliumargument | 92,40° |
Fysikaliska data[1] | |
Absolut magnitud (H) | 14,33[3] |
7207 Hammurabi eller 2133 P-L[1] är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet Ingrid van Houten-Groeneveld och Cornelis Johannes van Houten vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter den babyloniska kungen Hammurabi.[2]