Edward Nathaniel Bancroft | |
Född | 1772[1][2][3] London |
---|---|
Död | 1842[1][2][3] |
Medborgare i | Kungariket Storbritannien och Förenade kungariket Storbritannien och Irland |
Utbildad vid | St John's College ![]() |
Sysselsättning | Botaniker, läkare, zoolog, växtillustratör[4] |
Föräldrar | Edward Bancroft[5] |
Utmärkelser | |
Goulstonian Lectures (1806) | |
Redigera Wikidata |
Edward Nathaniel Bancroft, född den 16 maj 1772 i Marylebone, London, död den 18 september 1842 i Kingston på Jamaica[6], var en brittisk läkare, botaniker och zoolog. Han är främst känd för sina arbeten om gula febern.
Han var son till Edward Bancroft och dennes hustru Penelope. Han studerade vid St. John's College, Cambridge där han tog läkarexamen (bachelor of medicine) 1794. Året därpå utsågs han till läkare inom den brittiska armén och tjänstgjorde i bland annat Karibien, Portugal och Egypten. Han tog därefter en doktorsexamen i medicin vid Cambridge 1804 och flyttade därpå till London där han valdes in som fellow i Royal College of Physicians 1806. Mellan 1808 och 1811 arbetade han som läkare vid St. George’s hospital, men flyttade av hälsoskäl till Jamaica, där han återigen verkade som läkare för armén (och var vid sin död biträdande generalinspektör för armesjukhusen).
Bancroft gifte sig den 6 oktober 1812 med Ursula Hill Hoseason (1788-1830), och tillsammans fick de sju barn.[6]