Ingemar Eliasson | |
![]() Ingemar Eliasson 2013.
| |
Tid i befattningen 1 september 2003–1 januari 2010 | |
Monark | Carl XVI Gustaf |
---|---|
Företrädare | Gunnar Brodin |
Efterträdare | Svante Lindqvist |
Tid i befattningen 1990–2002 | |
Företrädare | Bengt Norling |
Efterträdare | Björn Sandborgh |
Tid i befattningen 1985–1990 | |
Företrädare | Jörgen Ullenhag |
Efterträdare | Birgit Friggebo |
Tid i befattningen 4 oktober 1982–30 juni 1990 | |
Efterträdare | Sören Norrby |
Valkrets | Stockholms län |
Tid i befattningen 22 maj 1981–8 oktober 1982 | |
Statsminister | Thorbjörn Fälldin |
Företrädare | Carl Axel Petri |
Efterträdare | Birgitta Dahl |
Tid i befattningen 31 juli 1980–8 oktober 1982 | |
Statsminister | Thorbjörn Fälldin |
Företrädare | Rolf Wirtén |
Efterträdare | Anna-Greta Leijon |
Född | 30 mars 1939 Visnums-Kils församling i Värmlands län |
Politiskt parti | Liberalerna (Folkpartiet) |
Yrke | civilekonom |
Maka | Carin Eliasson |
Elis Ingemar Eliasson, född 30 mars 1939 i Visnums-Kils församling i Värmlands län,[1] är en svensk ämbetsman och politiker (liberal), Sveriges arbetsmarknadsminister 1980-1982 tillika energiminister 1981-1982. Han var landshövding i Värmlands län 1990–2002, Sveriges riksmarskalk 2003-2010 och kansler vid Kungl. Maj:ts Orden 2009-2018.
Eliasson föddes in i en lanthandlarfamilj, som han själv betecknat som frisinnad. Efter realskola i Kristinehamn och handelsgymnasium i Karlstad fortsatte han till en civilekonomutbildning. Efter en tid som anställd i Hallstahammars kommun blev han sekreterare på Folkpartiets kansli i Stockholm. Efter ett år som Gunnar Heléns särskilde sekreterare blev han senare kanslichef.[2]
<ref>
-tagg; ingen text har angivits för referensen med namnet del 1