Jastorfkulturen (omkring 600 f.Kr.–Kr.f.) är en järnålderskultur i nuvarande norra Tyskland och södra Jylland som fått sitt namn av den tyske arkeologen Gustav Schwantes efter arkeologiska fynd av ett större urnegravfält i Jastorf i Niedersachsen.
Jastorfkulturens ursprung kan härledas både ur nordisk bronsålderskultur och ur Hallstattkulturen och var främst koncentrerad till Elbes omland mellan Magdeburg och Hamburg. [1] Kulturen motsvarar i tid svensk förromersk järnålder, med vilken flera drag är gemensamma och efterträds liksom i Sverige av en romersk järnålder.
Under den förromerska tiden finns den keltiska La Tène-kulturen i söder och föremål med keltiskt ursprung finns bland fynden. Typiska gravfynd är urnor med konisk hals och utsvängs mynning, bältehakar, skivspännen och järnfibulor, bl. a. maskfibulor. [1] Från den senare romerska tiden gränsar området direkt mot romerska riket vilket då återspeglas i lämningarna. Jastorfkulturen anses ha varit germansk och ursprunget till de västgermanska språken.