Vickers K / VGO | |
![]() Tre frivilliga polska flygsoldater utbildas i hanteringen av Vickers K vid RAF:s bomb- och skjutskola, juli 1940. | |
Beskrivning | |
---|---|
Typ | Kulspruta |
Ursprungsland | ![]() |
Tjänstehistoria | |
Brukstid | 1934 – 1945 |
Används av | Royal Air Force Fleet Air Arm |
Medverkan i krig | Andra världskriget |
Era | Andra världskriget |
Produktionshistoria | |
Designdatum | 1928 |
Tillverkare | Vickers-Armstrongs |
Specifikationer | |
Kaliber | .303 British |
Piplängd | 529 mm |
Magasin | 96-patroners tallriksmagasin |
Låsmekanism | Gaslås |
Längd | 940 mm |
Vikt | 13,4 kg |
Eldhastighet | 950 eller 1 200 skott/minut |
Utgångshastighet | 760 m/s |
Effektiv räckvidd | 700 meter |
Vickers K eller VGO (Vickers Gas Operated) var en brittisk kulspruta konstruerad att användas som rörlig beväpning i flygplan. Det var en vidareutveckling av kulsprutegeväret Vickers-Berthier och mekanismen hade stora likheter med Bren. Vickers K hade högre eldhastighet och större magasin vilket gjorde den lämplig för flygplansbruk. I takt med att Vickers K ersattes av Browning M1919 i flygplan började den i stället att användas på land. Först av RAF för närskydd av flygbaser och sedan av SAS och LRDG som fann kombinationen av pålitlighet, låg vikt och hög eldhastighet idealisk.