Chapalmalania | |
---|---|
![]() | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Ряд: | Хижі (Carnivora) |
Родина: | Ракунові (Procyonidae) |
Рід: | †Chapalmalania Ameghino, 1908 |
Види | |
| |
![]() |
Chapalmalania — вимерлий рід ссавців родини ракунових, що існував у пліоцені у Південній Америці в період 5,3-1,8 млн років тому. Родова назва — від формації Чападмалал, провінція Буенос-Айрес, де були знайдені скам'янілості.
Незважаючи на свою спорідненість з дрібними ракунами та носухами, Chapalmalania були великими тваринами. Розмір тіла становив 1,5 м, хвіст був коротким, важила приблизно 150 кг[1]. За зовнішнім виглядом чапалмаланія нагадувала велику панду. Через великий розмір її викопні рештки були спочатку прийняті за ведмежі.
Chapalmalania була еволюційним нащадком «собаки-коати» Cyonasua, яка по островам дісталася з Центральної Америки до Південної у пізньому міоцені (7,5 млн років тому), і була, можливо, першим ссавцем, що проникли таким чином у ході Великого міжамериканського обміну. Коли з моря піднявся Панамський перешийок, що дозволив міграцію інших видів, у Південну Америку проникли ведмеді та інші всеїдні види, з якими вона не змогла конкурувати, і зникла після 5 мільйонів років існування.[2]
Вважається, що Chapalmalania була всеїдна на кшталт сучасних ведмедів на основі зубної морфології.[3][4] Мітки укусу, які можна віднести до Chapalmalania, були виявлені на туші Гліптодонту, що дозволяє припустити, що Чапальмаланія хоча б в деяких випадках споживала падло великих ссавців[5].