Substància química | tipus d'entitat química ![]() |
---|---|
Massa molecular | 296,126 Da ![]() |
Trobat en el tàxon | |
Estructura química | |
Fórmula química | C₁₅H₂₀O₆ ![]() |
![]() | |
SMILES canònic | |
SMILES isomèric | |
Identificador InChI | Model 3D ![]() |
Perill | |
Dosi sense efecte advers observable | 1 μg/kg ![]() |
La vomitoxina, també coneguda com a deoxinivalenol, en anglès: deoxynivalenol (DON), és un tricotecè de tipus B, epoxi sesquiterpenoide. Consisteix en una micotoxina que es presenta predominantment en grans de cereals com el blat, l'ordi, la civada, el sègol, i la dacsa, i menys sovint a l'arròs, el sorgo, i el triticale. La presència del deoxinivalenol està associada principalment amb els fongs Fusarium graminearum (Gibberella zeae) i Fusarium culmorum, tots dos fitopatògens importants que causen malalties en les plantes.[1][2][3]
La distribució geogràfica de F. graminearum i de F. culmorum està relacionada amb la temperatura, ja que per exemple, F. graminearum és més comú en els climes més càlids. El deoxinivalenol ha estat implicat en incidents de micotoxicosi tant en humans com en animals de granja.
Quan es compara amb altres micotoxines tricotecenes que es poden formar en els grans dels cereals i els farratges, la vomitoxina és relativament lleu, ja que el seu únic i principal símptoma que es dona en quasi tots els animals de granja o humans que l'ingereixin és que els redueix la gana (anorèxia) i alenteix el seu rendiment. Tot i això, aquesta toxina pot tenir altres efectes més greus en aquell organisme al que arribi.